TERMINAL ISLAND SAN PEDRO, KALIFORNIA, 1919
Kun Yoshida-san näytti tämän kuvan, ajattelin:
"Kuinka minä voin olla näin onnekas?"
Yuko, olet kaunis.
Furuya-san, minun olisi pitänyt...
Tämä voi tuntua aluksi pelottavalta, mutta pian se on ilahduttavaa.
Ei hätää.
Me olemme nyt naimisissa.
Minun täytyy kertoa yksi asia.
Minä...
Olen tosi pahoillani. Aioin kirjoittaa sinulle.
Kertoa ennen matkaa, mutta...
Et kertonut. Tulit luokseni sanomatta mitään.
Luulit, että voisit huijata minua.
Voimme sanoa, että lapsi on sinun. Se tulee olemaan sinun lapsesi.
Miksi minua luulet? Pidätkö minua hölmönä?
Anteeksi. He sanoivat, että Hideo on hyvä mies.
Ymmärtäväinen ja ystävällinen mies.
Anna anteeksi!
Ole kiltti!
Pyysin morsianta.
En huoraa!
Ole kiltti, anna minun selittää.
Ei ole mitään selitettävää.
Tulit luokseni pilaantuneena. Mitä sinä tekisit?
Anna anteeksi. Minulla ei ole ketään.
Hideo-san, ole kiltti!
Ole kiltti!
VUOTTA MYÖHEMMIN
LOS ANGELES, KALIFORNIA 1920
Odota hetki.
Toimit oikein, kulta.
Lapsia ei voi kasvattaa kadulla.
Yksi heikko hetki, joka aiheutti paljon tuhoa.
Minkä arvoinen nainen on, jos hän ei voi kasvattaa lastaan?
Jos hän ei voi huolehtia?
Lapsi?
Huolettaako sinua jokin?
Ei, mietin vain.
Niinkö?
Minäkin kävin täällä.
Miettimässä.
Elämää.
Mietin kuinka rauhallista veden alla varmasti on.
Kaikki ongelmat ja surut -
huuhtoutuvat merelle vuoroveden mukana.
Mutta usko naista, joka on elänyt pitkään.
Tuskan ei tarvitse huuhtoutua pois. Se häviää ennen pitkää.
Ei, käsitit väärin.
Lepään vain ennen kotiinpaluuta.
Huomenta, lapsi.
Nukuit aika hyvin.
Mitä tapahtui?
Muistan, että olin veden alla...
Pelastin sinut. Onnettomuudelta.
En muista, kuinka päädyin tänne.
Ja hyvällä tuurilla kaikki muukin unohtuu pian.
Olet nyt turvassa, lapsi.
-Ole hyvä. -Kiitos.
Tämä koti... Tuntuu, että olen taas Japanissa.
Käytin monta vuotta pienen kotini rakentamiseen.
Syö. Sinun täytyy toipua.
Syödään.
Anteeksi, minulla oli kai kova nälkä.
Sielullasi on kova halu toipua.
Onko tuo Yotsu hanabishi?
Se on esi-isieni vaakuna.
Onko? Mikä sattuma.
Tule. Toipuva keho tarvitsee raitista ilmaa.
-Onpa kaunista. -Jokainen lehti on paikoillaan.
Tämä on upea.
Tiesin, että huomaisit sen kauneuden.
Hän ei ole pitänyt taukoa koko aamuna.
Hän on aika ahkera.
Onko hän ollut kauan sinulla töissä?
En edes muista, kuinka kauan.
Mutta missä olisi parempi puutarha hoidettavaksi?
Kun löysit minut sillalta...
Lapsi, kielsin sinua ajattelemasta sitä.
Mutta sanoit, että sinäkin olit seissyt siellä.
Miettimässä kauheita asioita.
Ei tarvitse sanoa enempää.
Halusin vain...
Olla äiti.
Huolehtia ja rakastaa.
Lapsi!
Olit sotkemassa hiekan.
Anteeksi.
Olet rasittanut itseäsi liikaa.
Levätään vähän.
Huomenta, lapsi.
Nukuit aika hyvin.
Onko jokin vialla?
Ei.
Sinulla on kauniit hiukset. Ne ovat kuin silkkiä.
Onko tuo kävelytie uusi?
Miksi kysyt?
Se ei ole ihan valmis.
Tällaiset hiukset tarvitsevat kunnollista hoitoa.
Anteeksi, minua pyörryttää.
Odota! Minulla on sinulle jotain.
-Eikö tämä sovikin sinulle hyvin? -Se on aivan liian hieno.
Älä höpötä.
Se sopii sinulle täydellisesti.
-Nauti siitä. -Olet liian antelias.
Auttakaa!
Apua!
Auttakaa!
Yritin varoittaa sinua, lapsi.
Apua!
Tartu tähän. Pelastan sinut.
Huomenta, lapsi.
Nukuit aika hyvin.
Sinulla on varmaan kova nälkä.
Missä minä olen?
Rauhoitu. Syö aamiaisesi.
Mikä tämä kirottu paikka on?
Eikö se ole selvää? Tämä on paratiisi.
En muista, miten päädyin tänne. Tai miten pääsin pois vedestä.
Et tietenkään. Et koskaan lähtenyt.
Mutta sinun ei tarvitse murehtia. Olet nyt turvassa.
Ei, en voi olla täällä. Tällaisessa paikassa.
-Olen äiti! -Et enää.
Meillä on nyt toisemme.
-Ei... Ei! -Olet peloissasi.
Tiedän tuon pelon.
Valtavan palauttamisen halun.
Papit kutsuvat sitä onneniksi.
Mutta voin auttaa sinua. Me voimme olla onnellisia täällä.
Ei! Olen äiti! Minun täytyy palata takaisin.
Olet kuollut!
Kaikki on menetetty! Poissa.
Lapseni...
Tiedän tuskasi.
Minä tiedän.
Mutta se helpottaa ajan myötä.
Tein hirvittävän virheen.
Suloinen lapsi.
Minä olen nyt äitisi.
Et ole. Sinä olet demoni!
Kiittämätön huora!
Sinä valitsit tämän!
Menit sille sillalle omin päin.
Varoitin sinua, mutta valitsit unohduksen ja hyppäsit veteen.
Pelastin sinut hiekalta.
Heitänkö sinut takaisin? Takaisin syvyyksiin!
Olen odottanut.
Olen odottanut tosi kauan.
Sinua.
Yhtä omaani.
Yotsu hanabishi...
Esi-isieni vaakuna.
Meidän esi-isiemme.
Nyt sinä ymmärrät.
Me olemme samaa sukua.
Vain minun vereni voi liittyä seuraani täällä.
Monta sukupolvea myöhemminkin.
Tämä on meidän paratiisimme.
Ikuisesti.
Nyt sinun täytyy syödä, lapseni.
Tarvitset voimiasi.
Täältä täytyy olla jokin ulospääsy. On pakko olla...
Ulospääsyä ei ole.
Lapseni.
Mihin muualle sinä menisit?
Ei. Yrität liian kovaa.
Ymmärrän.
Munkkien mukaan hallitakseen kalligrafian -
täytyy antaa kirjainten virrata kuin hengityksen.
Sinä kopioit täydellisesti Yotsu hanabishin.
Olen ollut aika vaikuttunut siitä.
Mikään täällä ei ole pois paikoiltaan.
Vai mitä?
Se taitaa koskea myös tätä yukataa.
Ja minuakin.
Totta kai.
Sanoit, että odotit monen sukupolven ajan.
Mutta eikö sinulla ollut oma tytär?
En puhu hänestä.
Eikö tämä ollut hänen yukatansa?
Sanoin, että ei puhuta siitä.
Näin tällaisen hänellä. Hiekan alla.
Eikö hän ole tyttäresi?
-Tuolla alhaalla helvetissä? -Riittää.
-Sinäkö sen teit? -Hiljaa!
Lähetitkö hänet tuonne? Siksikö et saa häntä takaisin?
-Mitä sinä teit hänelle? -Hiljaa!
Rakensit tämän paikan unohtaaksesi sen kaiken.
Mutta et pysty siihen. Et saa tytärtäsi takaisin!
Koska hän on samanlainen kuin sinä.
Kohtuuton. Epäkunnioittava. Itsekäs.
Tyttäresi ei ollut tarpeeksi täydellinen sinulle.
-Miten sinä tapoit hänet? -En tappanut!
Hän suututti minut! Putoaminen oli hänen syytään.
Hän aiheutti sen itse itselleen!
Ja niin aiheutit sinäkin.
Päästä irti!
Auta!
Ole kiltti! Auta!
Kiitos, lapseni.
Sanoin jo, että en ole lapsesi.
Olen äiti!
21 VUOTTA MYÖHEMMIN
COLINAS DE ORO 3. HEINÄKUUTA 1943
Herää. Olet kotona.
-Chesterkö? -Niin.
Se poika tuo mukanaan tuskaa.
Se seuraa häntä.
Poikani on paremmassa turvassa Italiassa kuin me täällä.
Joskus epäonni on pelkkää sattumaa.
Poikani on tullut kotiin.
Elossa.
Toivon, että sinunkin poikasi palaa turvallisesti kotiin.
Nakayama, Chester. Vapautus lääketieteellisistä syistä.
Chester!
-Missä Luz on? -Hän on kunnossa.
Mutta hänen isänsä tuli ja...
-Lähtikö hän? -Olen pahoillani.
Hän pyysi lähettämään...
Mutta tarvitsit iloisia ajatuksia. Et tätä.
Se henki seuraa sinua.
Se tappoi poikasi ja teki Luzin hulluksi.
On sinun syysi, että mieheni kuoli. Asetat kaikki vaaraan!
Jätä hänet rauhaan. Poikani suree.
Ketä? Vauvojako?
Sinä aiheutit tämän hänelle!
Jos et olisi ollut niin itsekäs, mitään tästä ei olisi...
Poikani on sotilas. Sankari.
Mikä sinä olet?
-Sinun pitäisi levätä. Tule. -Hän on oikeassa.
Henki seuraa minua.
Se seurasi minua Tyynenmeren yli.
Se jeepin törmäys ei ollut onnettomuus.
Henki yritti tappaa minut.
-Tekikö se tämänkin? -Älä kuuntele tuota roskaa.
Mistä hän puhui?
Mitä se "sinä aiheutit tämän" tarkoitti?
Poikani.
Suloinen lapseni.
-Äiti? -Olen kaivannut sinua kovasti.
-Päästä irti. -Meidän täytyy lähteä.
-Päästä irti. -Etsi naisesi.
Lapset ovat kuolleet.
Mutta sukusi... Meidän sukumme täytyy jatkua.
Yurei.
Se olet sinä!
Taizoni.
Jätä äitini rauhaan.
Kutsutko häntä äidiksi?
Hän on äiti. Mutta sinä...
Olet demoni! Poistu äidistäni.
Hän ei ole mikään äiti. Hän on varas!
Katso minua, pelkuri!
Taizo.
Äiti!
Mitä tapahtui?
-Asako? -Äiti?
Chester?
Äiti!
Hän oli sisälläni, mutta minäkin olin siellä.
Minun täytyi katsella käsiäni.
Omia käsiäni.
Yritin...
Yritin hallita kehoani.
Taistelin tosi kovasti, mutta...
En pystynyt tekemään sitä.
Tunsin hengen läsnäolon.
Niin paljon tuskaa.
Niin paljon halua.
Kuin valtava nälkä.
Onnen.
Mikä se on? Mitä se haluaa?
Sinut.
Sitten se oli hän.
Kuka?
Minulla oli sisko, joka kuoli vuosia sitten.
Hänen nimensä oli Yuko.
Onko siskosi -
yurei?
Hän oli Hideon valokuvan perusteella valittu vaimo.
Mutta Hideo karsasti häntä.
Lähetti hänet pois.
Yuko meni Badger Avenuen sillalle.
Ja hyppäsi.
Voi jessus!
Mutta mitä hän minusta haluaa?
Kun Yuko tuli Hideon luokse,
hän oli -
jo raskaana.
Se kutsui minua lapsekseen.
"Taizo".
Taizo on nimi, jonka hän antoi sinulle.
Olen pahoillani.
Ei hätää, Akemi. Hys.
Taizo...
Olin yhä Japanissa kun sain tietää, että siskoni oli tappanut itseni.
Vannoin, että en antaisi siskoni lapsen jäädä orvoksi.
Matkustin tänne.
Otimme sinut huostaamme.
Entä isäni?
Sotilas.
Hän kuoli sodassa.
Kaikki nämä vuodet...
Koko elämäni.
Katsoitte minua silmiin ruokapöydässä ettekä sanoneet mitään.
-Miten? -Pelkäsimme, että totuus satuttaisi.
Ai satuttaisi teitä vai?
Poika.
Älä kutsu minua siksi.
Hän on minun vertani.
Sinä et ole mitään.
En vai?
Taizo?
Vain minun vereni voi liittyä seuraani.
Yuko.
Yurei?
Miten tämä on mahdollista?
En tiedä.
Tunnet perinteet. Sinun täytyy auttaa meitä.
En ole onmyoji.
-Tunnen vain osia kaidanista. -Se on enemmän kuin useimmat.
Hänen henkensä on jossain muualla.
Kaidan kertoo meille,
että tyytymätön sielu -
tarvitsee kehon jonka vallata.
Jos me tuhoamme kehon,
sielu ei voi elää.
Tuhoamme kehon?
Tuhoaisimme hänen kehonsa? Ei.
Se ei ole enää hänen.
Hänen henkensä täytyy vapauttaa. Tämä täytyy tehdä.
Hän näyttää juuri siltä kuin muistan.
Tytöltä -
joka valmistautuu tapaamaan miehensä.
Yuko-parka.
Kyllä.
Meidän täytyy tehdä se.
-Chester? -Poistukaa.
Minä pyydän.
Bakemono.
Ei!
Ei! Taizo!
Taizo...